… sau cum te ajuta greutatile sa iti dai seama cine esti
The Last Lecture – sau cum ajungi sa iti definesti viata prin visele copilariei. Pentru fiecare, indiferent de cat de fericiti i-au fost primii ani sau nu, primele ambitii sunt cele definitorii. Sunt momentele in care crezi ca orice este posibil, si ca, atunci cand vei fi mare, vei reusi sa urci pe Luna, sa fii celebru sau sa iti creasca aripi.
The Last Lecture este “a-ha!”-ul pe care Randy Pausch il creeaza in randul a 400 de ascultatori de la Carnegie Mellon si apoi catre milioane de oameni, prin cartea cu acelasi nume. Randy a fost un profesor care inainte de a se retrage a tinut ca multi altii un “ultim curs” despre invatamintele trase de-a lungul vietii. Insa faptul ca era diagnosticat cu un cancer care ii lasa putine luni de trait, da o perspectiva noua.
![Randy Pausch Randy Pausch](https://empower.ro/wp-content/uploads/2010/03/randy_pausch.jpg)
Randy Pausch povesteste cum a reusit sa isi indeplineasca visele din copilarie. Nu este vorba de un om ambitios, care a avut un tel pe care si l-a urmat toata viata. Cel mai simplu exemplu il da chiar el – la varsta de 9 ani, dandu-se in cescutele Alice de la Disneyland, este absolut fascinat si se gandeste “De-abia astept sa creez si eu asemenea minunatii!”
Daca va inchipuiti ca Randy a primit pe tava un post la Disney va inselati. Din contra, a fost respins de mai multe ori, insa oportunitatea a aparut dupa multi ani, cand a aflat de un proiect Disney care cerea abilitati de programator de lumi virtuale.
Dupa respingerea de la Disney, Randy devenise profesor si se specializase pe crearea de lumi virtuale, devenind chiar un expert in domeniu. S-a interesat de detalii, s-a intalnit cu seful proiectului si a reusit sa obtina o vacanta de 6 luni din postul de profesor pentru a lucra pe proiectul respectiv.
Invataminte
1. De cele mai multe ori, cand incerci sa iti indeplinesti visele din copilarie, ti se inchide usa in nas. Totul e sa te ridici si sa cauti o fereastra.
2. Fereastra poate aparea dupa ani de asteptare. Pana atunci, pregateste-te.
3. Dezvolta-ti reteaua si afla cele mai mici detalii necesare pentru a-ti face visul realitate. Sa presupui ca “ai fost menit pentru asta, deci se va realiza” este o naivitate.
4. Vei gasi bariere in drum. Pentru Randy, bariera principala a fost reprezentata de seful lui care initial a refuzat sa ii aprobe cele 6 luni de vacanta. Insa “zidurile sunt acolo ca sa ne dea sansa sa demonstram cat de tare ne dorim un lucru”. Persistand, aducand argumente si obtinand sprijinul decanului, Randy a obtinut cele 6 luni de sabbatical.
Harry Potter – sau cum te definesc alegerile
Daca n-ati vazut inca niciun film din seria Harry Potter, sau v-a scapat una din carti, va sfatuiesc sa nu pierdeti ocazia de a intra in universul micului erou. Nu pentru ca ar fi interesante sau educative (desi sunt, va asigur). Ci pentru micile lectii de coaching servite de Dumbledore, profesorul de la Hogwarts si mentorul lui Harry.
![Harry Potter Harry Potter](https://empower.ro/wp-content/uploads/2010/03/harry_potter.jpg)
Intr-o scena memorabila, Harry este ingrijorat de asemanarile dintre el si cel mai intunecat vrajitor, Voldemort. Ambii stiu sa vorbeasca cu serpii, ambii sunt orfani si au baghetele faurite din aceleasi materiale. Mai mult, Harry incepe sa intre in mintea lui Voldemort si sa vada gandurile acestuia. La intrebarea lui Harry “Oare devin la fel ca el?”, Dumbledore ii raspunde:
“Nu abilitatile ne fac ceea ce suntem, Harry. Ci alegerile noastre.”
Cu alte cuvinte, poti sa ai abilitati extraordinare si sa le pui in slujba raului – sau sa le lasi nefolosite. Sau poti sa crezi ca esti mediocru, dar sa te dedici unor realizari deosebite.
Trecand in lumea noastra, gandeste-te la o abilitate deosebita pe care o ai. Ce spun oamenii despre tine? “Gateste extraordinar”, sau “Ma face sa ma simt ascultat”, sau “Face prezentari foarte bune”. Cum ai putea folosi abilitatea respectiva intr-un mod care sa faca o diferenta, pentru cei din jur si pentru tine?
Greutatile sunt ghiduri in viata – sau cum sa vezi drumul
Am sa va povestesc situatia unei cliente de coaching care trece prin trauma unui divort si incearca sa-si recapete independenta si increderea in sine. Intr-una din sedinte discutam despre care ar fi lucrurile care o incanta si o fac sa se simta fericita. Mi-a povestit despre cat de mult ii placea sa scrie si cum in tinerete era foarte buna la asta. Castigase concursuri si primise numeroase laude, insa la un moment dat abandonase acest hobby.
Recent, se apucase din nou de scris, si mi-a descris experienta ca fiind “ca si cand ai deschide o ladita cu comori ascunse de care uitasei”. Apoi a oftat si a spus “as vrea sa scriu o carte despre cum sa iti recapeti increderea dupa o trauma a divortului. Desi eu insami sunt inca pe acest drum si nu am ajuns la destinatie.”
Cand i-am sugerat legatura dintre cele trei elemente – abilitatea din copilarie, trauma prin care trecea si solutia de a-i ajuta pe altii sa obtina lucrul pe care ea insasi il cauta, reactia ei a fost una extraordinara. “Acum totul are sens”, mi-a spus, cu un ton al vocii complet schimbat.
Greutatile sunt cele care ne arata drumul in viata. Doar trecand peste ele tragem anumite invataminte si putem aduce valoare mai departe.
In concluzie, va propun un exercitiu in trei pasi:
- Care este un vis din copilarie pe care l-ati avut? Cum s-ar putea concretiza? Daca visati sa fiti medic, iar acum aveti o alta cariera, nu e necesar sa incepeti sa studiati chimie pentru a da la Medicina. Puteti sa va intrebati care era intentia din spatele visului. Sa ii ajutati pe altii, poate?
- Care este o abilitate deosebita pe care o aveti? O tratati ca pe un hobby sau ati putea sa o legati cumva de visul de mai sus si sa o puneti in slujba telului respectiv?
- Care este un “zid” de care va loviti in prezent? Care e lectia pe care v-o ofera depasirea barierei respective? Ce anume trebuie sa invatati sa faceti pentru a trece mai departe? Si ce va arata acest lucru, din perspectiva intregii vieti?
7 răspunsuri
Foarte bun articolul si foarte bune observatiile.
Ai dreptate. Lecture-ul lui Randy Pausch este o lectie de viata si remarca cu zidurile este tot ce ai nevoie sa auzi atunci cand te intalnesti cu ele.
O zi superba si multumesc :)
foarte interesant articolul…
legat de prima parte, ai f mare dreptate „Totul e sa te ridici…”. Nu conteaza de cate ori „cazi”, important e sa te ridici si sa continui… Henry Ford, fondatorul companiei Ford, spunea ca „esecul nu este decat o oportunitate de a incepe din nou, de data aceasta mai inteligent”.
Abe Lincoln a avut o sumedenie de esecuri si momente nefericite pana sa ajunga presedinte: a esuat in afaceri, i-a murit iubita, a avut o cadere nervoasa, a pierdut alegerile pt senat si pt postul de vice presedinte.. iar in 1860 a fost ales presedinte.
Mihcael Jordan a ratat mai mult de 9000 de loviuri in intreaga sa cariera, a pierdut peste 300 de meciuri si cu toate acestea a devenit cel mai mare baschetbalist din toate timpurile…
Deci important este sa te ridici dupa fiecare „cazatura”
Acestea 2 sunt filmuletele mele preferate cand vine vorba despre depasirea esecului:
http://www.youtube.com/watch?v=Y6hz_s2XIAU&feature=player_embedded
http://www.youtube.com/watch?v=45mMioJ5szc&feature=player_embedded#
In momentul in care iti este permis sa exclami cu evlavie “Acum totul are sens!“, uiti de toate cumpenele prin care ai trecut si iti aduci aminte de cei care ti-au intins o mana de ajutor – a se citi: ti-au oferit o informatie care ti-a fost de un real folos. Nu este permis sa afirmi ca o actiune este buna sau rea, decat dupa ce s-a consumat in totalitate. Chiar daca in prima faza te consideri indreptatit sa cataloghezi o actiune cu o culoare neagra, este posibil ca viitorul sa-ti demonstreze contrariul. Nu te grabi sa tragi concluzii.
Maria, m-ai facut sa zambesc citandu-l pe Dumbledore! Nu de alta, dar raspunsul lui pe care il mentionezi in articol este citatul meu preferat, mi-a ramas in minte de cand l-am citit prima data si cred cu tarie ca este adevarat. Nimic cu adevarat bun nu se realizeaza peste noapte, asa ca alegerile trebuie facute mereu, zi de zi, dar pana la urma drumul ne duce undeva.
Superba recomandare la care imi permit sa completez cu motto-ul personal, valabil de cateva sute de ani:)
„Marele pericol pentru cei mai multi dintre noi, nu este ca tintim prea sus si esuam, ci ca tintim prea jos si reusim.” – Michelangelo
Multumesc pentru comentarii!
@ Mihaela Feodorof – tot in cartea lui, Randy Pausch spune de momentul in care a fost surprins placut de studentii lui, si i-a cerut sfatul unui mentor: „Le-am dat un proiect la care as fi fost multumit sa-mi dea un rezultat mediocru dupa un semestru, iar ei au venit cu idei extraordinare intr-o saptamana!”, la care mentorul ii spune „Atunci du-te la ei, priveste-i in ochi si spune-le ‘Dragilor, a fost ok, dar stiu ca puteti mai mult de atat.’ ”
@ cheiasuccesului – multumesc pentru filmulete! Am sa le dau mai departe la randul meu.
@ Dana – da, Dumbledore e unul din „batraneii intelepti” preferati ai mei. Ok, dupa Yoda.
Sunt foarte multe exemple in acest sens.
Un alt element critic in alegerea propriului drum este si capacitatea noastra de a reflecta asupra sinelui si de a constientiza sinele. Poate cei mai multi dintre noi isi traiesc viata intr-o continua inertie, implicandu-se prea mult in realitatile cotidiene si fara sa realizeze in profunzime cine sunt ei.
Mi-a placut ce spunea Eliade cugetand asupra unor elemente definitorii in viata unui om: timpul, gandul, constiinta.
„Rareori traiesti mai surprinzator, mai fertil, ca atunci cand iti pierzi timpul. De fapt numai atunci poti asculta cu adevarat; altadata asculti numai ca sa dai replica, sau ca sa complectezi o informatie. Spuneam ca daca anumite adevaruri simple nu circula si nu nutresc viata contemporana, aceasta se datoreste in mare parte faptului ca nimeni nu te asculta, nimeni nu isi pierde timpul, ci toti pregatiti pentru raspuns, toti iti interpreteaza spusele cum vor ei, toti stiu mai dinainte ce se afla in tine si cum gandesti tu.
Ori, unul dintre cele mai decisive adevaruri – si in acelas timp unul dintre cele mai simple – este tocmai acest dubiu pe care trebuie sa-l ai, cel putin cateva clipe, in fata oricarui om; poate acel om ascunde o tragedie sau poate traieste un miracol, cine stie? Dar cineva care nu stie sa piarda timpulnu cunoaste aceasta simpatetica expectativa, si deaceia nu cunoaste oamenii. El activeaza intotdeauna automat: ii stimulezi cutare sentiment, capeti o formula, ii redestepti cutare asociatie de idei, capeti alta formula.
Dar miracolul tau, viata ta – unde este? Oamenilor acestia grabiti, cari stiu intotdeauna mai inainte si mai mult decat tine, le scapa tocmai esentialul; trairea ta autonoma, creatia ta. Ei nu stiu sa-si piarda timpul, nu pot sa lase viata sa curga prin ei, cu toate revelatiile si miracolele sale”.